Jeg hedder Hope Cassidy.
Ofte er navnet alt, hvad man har. Hope.
Hør efter!
Mistænkte Kelly Roos løber mod basaren.
Dæk udgangene!
Væk!
Mine forældre ville have tre døtre: Hope, Faith og Charity.
Et flystyrt gjorde, at det kun blev til Hope.
Af banen!
Min far sagde: "I krisetider skal du bare husk e på, hvem du er.
Hvor sort det end ser ud, er der altid håb."
Væk! Væk!
Far var optimist. Han troede ikke e, at flyet ville styrte ned.
Han tog fejl.
Jeg er ikke Kelly Roos.
Engelsk.
Hjælp!
Jeg hedder Hope Cassidy.
Hvor er jeg?
På Capa-hospitalet i Istanbul.
- Har du lyst til at tale, Kelly? - Jeg hedder Hope.
Tag den her på.
Forkert farve. Har I noget andet?
Hov. Hvad gør du?
Nej! Nej! Du kan ikke bare gå. Hvor tager I mig hen?
Hvor skal jeg hen? Hvor tager I mig hen?
Hvem er det, der overvåger mig?
Dr. Kavak.
- Hvor er jeg? - I fængsel i Istanbul.
Du er ikke læge, vel? Du er psykiater.
Skal du se, om jeg er rask nok til en rettergang?
- Jeg er dr. Kavak. - Hope Cassidy.
Vi vil have rede på, hvem du er.
Jeg ved, hvem jeg er. Tror du, jeg er sindssyg?
Nej.
- Grebet af vrangforestillinger? - Ja.
Fortæl mig, hvordan det er gået til.
Santa Monica i Californien Tre uger tidligere
FARE
ADVARSEL! DU ER RAMT AF EN VIRUS!
VIRUS FUNDET
ALLE SYSTEMER FUNGERER
- Du ordnede det. Du er et geni. - Nej.
Det er mit job. Jeg fik det tilbage til det normale.
Jeg er træt af det normale, James. Vi ville jo flytte sammen.
- Jeg skal jo studere. - Du kan studere øgler på nettet.
- Jeg har nogle hjemmesider til dig. - Jeg har mine rødder her.
- Ser du helst, at jeg rejser alene? - Jeg så helst, at du ikke rejste.
Læg lige det der væk.
Nogen har specifikt anmodet om min hjælp.
Og vi har brug for luftforandring. Jeg har i hvert fald.
- Jeg har brug for eventyr. - Så bestil tatar.
Der er jo kogalskab i omløb.
- Har I bestemt jer? - Jeg har. Har du, James?
- Hun venter. Det gør jeg også. - Jeg kommer tilbage.
- Hvad nu? - Jeg elsk er dig.
Men Istanbul? Det er på anden side af kloden.
- Det vrimler med terrorister. - Jeg har spurgt udenrigsministeriet.
Der er flere terrorister til dine forelæsninger end i Tyrkiet.
Jeg har ikke nogen billet.
Jo, du har.
Jeg fik to billetter.
Første klasse. Det har jeg aldrig prøvet før.
Suzer International har kontorer over hele verden.
Du har fået job hos dem.
- Hvorfor skulle jeg rejse? - Fordi jeg er der.
Jeg flyver i morgen. Hvis du ikke kommer, ved jeg, hvad det betyder.
Det er jo forrykt. Ved du, hvad du går ind til?
Ja, det gør jeg, for en gangs skyld.
Hope. Hope.
- Hallo. - Davs.
- Helt op med den. - Vi morer os.
- Og vi indspiller små filmklip. - Farvel.
Mine damer og herrer...
SLET
Sidste udkald til Istanbul.
TRÅDLØST NETVÆRK
Åbner Internet Explorer.
Logger på kundesystemet
Jeg fatter ikke, hvordan de gør det.
- Hvilket? - Internet om bord på fly.
Det er meget kompliceret. Den rene magi.
Det lyder som en god forklaring.
- Roxelena. Smukt navn. - Er det dit første besøg i Istanbul?
- Jeg skal arbejde der. - Du vil nyde det.
Tag til Ortakóy og caféerne der. Der er jeg altid, når jeg har fri.
- Ortakóy. - Ja.
- Tak. Det må jeg prøve. - Godt.
Jeg hedder Hope. Bare Hope.
- Ikke et navn, jeg ville have valgt. - Synes du ikke om det?
Som barn ville jeg hedde Diana. Som gudinden.
- Månegudinden. Diana. - Ja.
Når det nu er første gang, får du brug for den her.
- Det kan jeg ikke tage imod. - Jo. Det er tyrkisk gæstfrihed.
Det afværger onde øjne.
I Tyrkiet tror vi, at det beskytter mod ulykker.
I Istanbul er intet, hvad det ser ud til.
Tak.
Vil du have lidt champagne at fejre dit nye job med?
Hvorfor ikke?
Kontodetaljer
- Værsgo. - Mange tak.
Tak for besøget.
Det kunne ske e for dig.
For hvem som helst. Har du kreditkort og kørekort?
Nogen har helt sikkert brugt din identitet, uden at du ved det.
Hvordan kan de stjæle din identitet?
Der er ikke meget at stjæle.
Tak. Næste.
- Tak. - Tak.
- Der står "turist". - Det stemmer.
- Jeg har arbejdsvisum. - Nej, passet udløber snart.
- Næste. - Det tyrkiske konsulat sagde...
Få lavet et nyt pas. Næste.
Suzer International.
Jeg hedder Hope Cassidy. Jeg skal tale med Ali Abay.
- Han ansatte mig. - Er De i lufthavnen?
Ja. Nogen skulle hente mig.
- Der skulle stå en chauffør. - Det gør der ikke.
Beklager. Så må De tage en taxi.
Jeg vekslede lidt i lufthavnen.
27.200.000.
- Hvabehar? - 27.200.000 tyrkiske lire.
- Så kører jeg dig til hotellet. - Jeg har ikke 27...
Det er 20 dollars.
Vent! Du ved jo ikke, hvor jeg bor.
Sultanahmet Palace. Nær den blå moske. Det er godt.
Hvordan ved du...? Vent. Hvilket hotel bor jeg på?
- Sultanahmet Palace. - Sultanahmet Palace. Tak.
Hvordan vidste du det?
Der bor alle amerikanere.
Du har meget bagage. Folk bor der længe.
Og så tabte du din rejseplan.
- Ikke sandt? - Jo.
Til hotellet? Ja.
Jeg skal først til den amerikanske ambassade og ordne mit pas.
Så gerne.
Istanbul har 12 millioner indbyggere. Den grundlagdes i 600-tallet.
Det var de byzantinske og osmanniske rigers hovedstad.
Tidligere hed den Konstantinopel.
Undskyld.
- Istanbul er en smuk by. - Ja. Undskyld...
- Jeg ved ikke, hvad du hedder. - Undskyld. Jeg hedder Osman.
Jeg værdsætter rundvisningen, men jeg er faktisk meget træt.
- Jetlag. - Det er derfor, jeg taler.
Du er alene. Kommer din... Hvad siger man? Kæreste?
Hvordan siger man "møgdyr"?
Ja, naturligvis. Møgdyr.
Undskyld. Trafikken er slem.
Jeg klarer det. Jeg klarer det. Jeg klarer det.
Underskrift og dato, tak.
Går der så nogle uger?
Nej da. Jeg kontakter Washington. Du får et midlertidigt pas i morgen.
- Du er en helt. - Sig det til min kone.
- Vi åbner kl. 9. - Tak.
Næste!
En sommerfugletatovering på hånden.
Find ham. Han ved, at jeg ikke er Kelly Roos.
- En ambassadesekretær? Er det alt? - Jeg kender jo ingen her.
Ja.
Hvis du får brug for noget eller intet, -
- så ring til mig. Jeg kan alt og intet.
- Det skal nok gå. - Tak. Farvel.
- Værsgo. - Mange tak.
- Hvor lang tid tager det her? - Næppe mere end en time.
Nej, jeg vil ikke tage det med ro. Først forsvandt min bagage, -
- og så mit rejseselskab. Og nu kan jeg ikke være på værelset.
- Er alt i orden? - Nej! Vent, er du amerikaner?
Åh, gudskelov. Jeg vil bare op på værelset.
- De siger, at der går en time. - Åh nej!
Vil du have en kop kaffe? Jeg giver.
Kan vi ikke tage en drink i stedet for?
Åh, gudskelov.
- Hvad er Z.Z. For et navn? - Jeg blev undfanget til ZZ Top-sang.
Det er ikke helt, som jeg ventede.
Jeg havde ingen forventninger, men jeg er glad for at være her.
- Skal du arbejde her? - Jeg fik et pludseligt tilbud.
Jeg sendte ham roser. Jeg har aldrig sendt en fyr roser før.
- Bliver du her? - Ja.
- Det er jeg nødt til. - Hvorfor?
Man må få det bedste ud af det.
- Vi kan udforske byen sammen. - Det lyder godt.
- Du, Hope... - Jeg har et godt tilbud til jer.
Smukt tørklæde, ikke? Er I gift? Jeg kan vise jer haremmet.
En særtur for jer i Topkapi-paladset.
- Nej? - Nej!
- Hallo? - Godmorgen, det er Ali.
Her er din første opgave: Galata Financial.
Deres sikkerhedssystem er sårbart. De har brug for vores bedste.
- Og klogeste. - Det bliver spændende.
- Jeg skal først ordne mit visum. - De venter dig bagefter.
Fint. Bare send ruten til min lommecomputer.
Gerne.
Kan du stille mig om til Z.Z. Jacksons værelse?
Så gerne.
Vi har ingen gæst af det navn.
- Umuligt. Hun ankom i går. - Nej.
- Det må være en fejltagelse. - Javel. Tak.
- Jeg skal bruge en taxi. - Taxi!
Tak.
Se, hvad jeg har til dig.
Splinternyt. Nu får du dit arbejdsvisum.
Tusind tak. Normalt tager det...
- Det er ikke mig. - Alle hader deres pasfoto.
Billedet og adressen er god nok, men navnet er forkert.
- Jeg er Hope Cassidy. Her står... - Kelly Roos.
- Er du sikker på, det ikke er dig? - Ja.
- I må ændre det. - Vi er kun et konsulat.
Vi kan forny pas, men nyudstedelser ordnes af ambassaden i Ankara.
- Utroligt. - Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Her står der Kelly Roos.
- Det er måske en computerfejl. - Det er ikke normalt.
Jeg er ked af det. Jeg skal få det ordnet i en fart.
- Kom på torsdag eller fredag. - Tusind tak.
Næste!
Jeg er så træt.
- Kan vi holde en pause? - Nej.
- Nej...? - Du sigtes for dobbeltdrab i morgen.
- Og et milliontyveri. - Jeg forlanger en advokat.
- Jeg har ret til et opkald! - Jeg vil vide alt om mordene.
- Og om pengene! - Jeg har mine rettigheder!
Jeg vil have min telefonsamtale og min advokat. Det skal være nu!
Så fortsætter vi.
USA"S GENERALKONSULAT
Følger du efter mig?
- Jeg passer bare mit arbejde. - Det er altså uhyggeligt.
- Hvordan kommer du til din aftale? - Jeg...
Godt.
- Hvor mange millioner koster det? - Ingen. Vi finder ud af noget.
Jeg kører dig, hvorhen du vil.
- Ligger Galata her? - Ja, det er et rigt firma.
Jeg kender dem.
- Det tager nogle timer. - Jeg venter.
Godt.
Hope Cassidy. Er Ibrahim Zoralan her.
Legitimation?
Jeg har et kørekort.
- Jeg havde et kørekort før... - Hope Cassidy!
Hyggeligt for dig at møde mig. Ibrahim Zoralan. Følg med.
Jeg har hørt meget om dig. Det er vores nye kontorer.
Opført i 1700-tallet af en sultan. Det er ved at blive restaureret.
Galata er et internationalt holdingselskab.
Hundreder af millioner dollars går hver dag gennem vore computere.
- Undskyld. - Du udløste den. Godt jeg er her.
- For at slukke alarmen? - Ja, det og...
Bare rolig. Jeg beskytter dig.
Ibrahim Zoralan.
- Stemmeaktiveret alarmsystem? - Mit eget design. Kan ikke kopieres.
Det er så Galatas nervecenter.
Vores supercomputer. Jeg har kaldt den Ibrahim.
Efter mig selv.
- Imponeret? - Af computeren? Ja.
Jeres firewalls falder over hinanden. Og ældgamle routere.
Og se lige det der.
Der skal ikke meget til, at nogen kan hugge alle pengene.
SIKKERHEDSBRIST FUNDET
Det er derfor, du er her. Ibrahim skal beskyttes.
Han arbejder meget hårdt.
Han har brug for din kvindelige intuition og din trøst.
Jeg får 475 dollars i timen, fordi jeg er hurtigt og dygtig.
Hvis jeg får arbejdsro. Ellers kan det tage mig en måned.
- Og hvis jeg går? - Så er jeg færdig i morgen.
Jeg vil savne dig.
Måske din kone kan få dig til at tænke på noget andet.
- Vagterne må holde øje med dig. - Stoler du ikke på mig?
Når det gælder alle pengene her, så stoler jeg end ikke på Allah.
Held og lykke, miss Cassidy.
Tak.
VENT
Hvad er det?
- Fyren fra konsulatet. - Han flød rundt i Bosporus.
Fatter du det ikke?
De vil hindre, at I får at vide, hvem jeg er.
Mon det ikke er dig, der gør alt for at hindre mig?
Drop det psykolog ævl. De mennesker vil knuse mig.
- Hvem er du? - Hvabehar?
Hvem er du?
- Hope Cassidy. - Nej, det er du ikke.
Jeg har talt med Ali Abay fra Suzer International.
Jeg sagde, at vi var glade for dig. Han siger, at du er en bedrager.
Jeg er slet ikke med.
Har du legitimation? Et pas?
Ja, selvfølgelig. Jeg har det bare ikke med mig.
Jeg ringer til Ali og får bragt orden i det her.
- Suzer International. - Hope Cassidy. Er Ali Abay der?
- Hope Cassidy? - Ja. Hope Cassidy.
Øjeblik.
Det er Hope Cassidy. Hallo?
- Det er Hope Cassidy. Hallo? - Nej!
Hallo? Hallo?
Det er en fejltagelse. I hører jo ikke efter.
- Hvor er dit pas? - Det er det, der er problemet.
Jeg glemte mit kørekort på hotellet.
Bliv ved med at gå. Se dig ikke tilbage.
Hvad skete der, Osman? Hvad sagde du til dem?
At jeg er din onkel, og at du er skør, som alle amerikanere.
Herligt.
- Hvad er der sket? - Nogen må have taget min plads.
Det virker som en fælde. Mit pas, mine kreditkort, det hele.
- Nogen har hugget min identitet. - Der er altid bøvl med det hus.
De virkede ellers flinke nok.
Ivanakov.
Ivanakov?
En russisk våbenhandler.
Han er ond.
- Han har ingen sjæl. - Ejer han Galata?
Du må være meget forsigtig. Lad os køre.
- Hvorhen? - Til Suzer.
- Venter du? - Selvfølgelig.
Havde det ikke været for dig, ville jeg tro, jeg var gal.
- Jeg venter i garagen. - Fint.
Farvel, Osman.
Suzer International.
- Jeg skal tale med Hope Cassidy. - Hvad var navnet?
- Kan jeg hjælpe Dem? - Kun hvis du har en pistol.
Z. Z? Hvad laver du?
- Hvem du end er... - Du ved jo godt, hvem jeg er.
- Du har mit tøj på! - Jeg ved ikke, hvem du er.
Hope! Hvorfor udgiver du dig for mig?
- Hotellet kendte dig slet ikke. - Hør.
Du kan ikke være Hope, for jeg er Hope Cassidy.
- Salim! Vi har et problem. - Det så jeg godt.
Jeg vil vide, hvad du har gang i.
- Hvad vil du? - Hvad sker der?
- Den gale kvinde er trængt ind. - Ali? Åh, gudskelov.
- Hvem er du? - Jeg er Hope Cassidy.
- Hvad er nu det, Hope? - Hun er en fupmager!
Z.Z., Kelly Roos, eller hvem hun er. Jeg er Hope.
Hen har hugget mit navn, mine kreditkort, mit tøj...
Du var talte i telefonen i går, kaldte du mig...
- "Den bedste og klogeste." - Hun må have aflyttet samtalen.
Hvad gjorde jeg, da jeg fik jobbet?
Jeg sendte dig roser. For første gang i mit liv.
Det fortalte jeg dig jo.
Jeg sagde, at jeg skulle ordne mit pas. Husker du det?
- Hope Cassidy. Har du dit pas? - Nej, det er...
Det er jo forrykt. Jeg kan bevise, at jeg er Hope.
Galata-opgaven... Jeg kan give dig koderne.
- Vagten kommer nu. - Tilkald politiet.
- Jeg har ikke gjort noget! - Har du koderne?
Galata har ringet. De mangler 14 millioner dollars.
- Du milde. - Stands hende! Tilkald vagten!
Væk!
Kom nu.
Nej!
Osman! Osman!
Vi har travlt, Osman. Jeg kan forklare det senere.
Kom nu, Osman!
Væk!
Kom nu!
Hvad er det, I vil?
Hvad bliver det næste?
Flyt jer!
Det kan ikke passe. Jeg håber, at den her virker.
Ja!
Undskyld.
Svar nu.
Det er James. Læg besk ed, så ringer jeg til dig.
Det er mig, Hope. Vær sød at tage den.
Jeg har store problemer.
Du havde ret. Det er gået galt.
Jeg har virkelig brug for din hjælp.
Vil du ikke nok tage telefonen?
James?
Jeg ved, at det er vanskeligt.
Gør du det? Ved du, hvordan det føles -
- at leve sit liv og indse, at man slet ikke betyder noget.
At den, man troede, man var -
- ikke eksisterer?
Te med fløde.
Du milde.
Hvad gjorde du så?
Hvad kunne jeg gøre?
Jeg havde intet sted at bo, ingen identitet og meget få penge.
Politiet, russiske våbenhandlere og Gud ved hvem var efter mig.
Der var kun ét sted, hvor jeg kunne finde sandheden.
Galata.
Jeg troede, at sikkerheden var skarp der.
Jeg sagde ikke, at det var let.
Kunne jeg koble mig på systemet, -
- så kunne jeg finde ud af, hvordan og hvor de flyttede pengene.
Det ville være en ledetråd til, hvem de egentlig var.
Jeg måtte arbejde om natten.
Det første problem var at slippe ind.
- Galata Financial. - Ibrahim Zoralan.
Han er gået for i dag. Vent, så forsøger jeg at ringe ham op.
- Hvem taler jeg med? - Ibrahim Zoralan. Hvem er det?
Snydt.
Ibrahim Zoralan.
Ti minutter. Det skal bare virke.
Fandens.
- De havde ændret koderne. - Hvad gjorde du så?
Foretog en sandsynlighedssøgning. Det er et program, jeg har skrevet.
Jeg spurgte, hvilke taster, der blev brugt hvornår.
Om morgenen, for eksempel, når de logger på.
Det kunne tage sin tid, men det var mit eneste håb.
Så er vi der snart.
Kom nu!
Ja! Så kører vi.
14 millioner dollars. Hvor er I?
Hvor kan de være?
Den, som stod bag det, havde oprettet falske konti -
- og flyttede pengene utallige gange for at skjule sine spor.
Til sidst begik de en fejl.
De anvendte mit navn.
Hun har forladt terminalen.
Jeg sporer hendes lomme-pc.
Hun går mod hovedkorridoren.
En trappe op.
Hun er her.
Konferencelokalet.
Hvor blev hun af?
Hvor er mine penge?
Kelly Roos. Find hende, før politiet gør det.
Når hun sætter sig ved en pc, har vi hendes signatur.
- Vi finder og skyder hende. - Nej. Kom her med hende.
Så du har pengene?
Nej. Ikke endnu.
Jeg kunne ikke bo på gaden.
- Jeg måtte have hjælp. - Men du kendte jo ingen.
Det passer ikke helt.
Roxelena.
- Men dog! Diana, månegudinden! - Ja.
Så du lyttede til mit råd. Hvad synes du om Ortakóy?
Jeg er i knibe. Jeg har brug for hjælp.
Så kom.
Vi tager hjem til mig.
Er du sulten? Jeg har tyrkisk mad.
- Meget specielt og berømt. - Herligt. Jeg er sulten.
Værsgo.
Mange tak, Roxelena.
- Tænk, om jeg ikke havde fundet dig. - Måske fandt jeg dig.
Tænk ikke på det.
- Jeg forstår det ikke e, Hope. - Det ved jeg.
Det lyder helt vanvittigt.
Jeg venter ikke, at du skal tro mig.
Jeg vil gerne tro på dig.
- Er du på nettet? - Så går det løs.
- Hold da op. Hvad var det? - Bundfaldet. Det skal ikke drikkes.
- Føj. - Læg tallerkenen oven på koppen.
- Jeg kan spå dig. - Kan du det?
Vende den på hovedet.
- Hvad så nu? - I amerikanere har altid så travlt.
Sådan bliver man, når folk stræber en efter livet.
Jeg begriber det ikke.
Politiet er efter dig. Du tog ikke de stjålne penge.
- Men nu vil du stjæle dem? - Låne dem.
- Låne pengene tilbage. - Godt, låne.
- Hvordan vil du få dem ud? - De anvendte mit navn til kontoen.
- Hope Cassidy. - Det er mit navn.
Jeg genskaber min identitet. Kom og se med.
Det er bankdirektør Abdul Hamit og hans e-mailadresse.
Vi sender en mail til banken fra hans konto, -
- så det ser ud til at komme fra ham. Nu begynder vi.
"Jeg vil gerne sikre mig, at alle viser -
- den største gæstfrihed mod en vigtig, amerikansk kunde."
- Hope Cassidy. - Netop.
"Hun kommer i morgen. Sørg for, at hendes transaktioner -
- udføres uden problemer. Venlig hilsen, Abdul Hamit."
- Det er på engelsk. - Ja, men...
- Det var det. - Kommer du ind uden legitimation?
Nej. Men det har jeg også tænkt på. Vi søger efter et foto af ham.
Kan du se?
Se nu.
Så skal det bare printes ud.
Fantastisk. Du er jo et geni.
Nå, hvordan ser min skæbne ud?
Ned!
Løb, Hope! Løb!
Hvor er den?
Tag det roligt, Roxelena.
Vi må se at komme væk herfra.
Har du et sted at tage hen?
- Ja. - Så tag af sted.
- Hvad vil du gøre? - Tage kampen op.
Politiet har været i lejligheden.
Der var intet lig. Og ingen spor efter kamp.
- Han var der, da jeg gik. - Det er, som om intet er hændt.
- Hvor er Roxelena nu? - Det ved jeg ikke.
- Jeg bad hende... - Forsvinde. Hvor praktisk.
Ved du hvad?
Jeg var bekymret for hende. Jeg tænkte ikke på mit eget alibi.
Jeg er sikker på, at du og dine folk nok skal finde hende.
Flyselskabet siger, at hun aldrig har arbejdet der.
Hvis du havde hendes efternavn...
Man træffer da mange mennesker, hvis efternavn man aldrig hører.
- Måske kender man ikke deres navn. - Hun kan være dit eneste håb.
Du tror, at jeg digter det hele.
- Taler du engelsk? - Ja.
Jeg er Hope Cassidy. Mr. Hamit har vist sagt, at jeg ville komme.
Det er en fornøjelse at se Dem.
- Simit? - Nej tak.
Te?
Mr. Hamit taler godt om Dem.
- Tak. - Hvad kan jeg hjælpe med?
Her er mit kontonummer.
Jeg flytter pengene til et ny konto og køber tyrkiske obligationer.
Udmærket. Hvor meget vil De købe?
Det står der alt sammen.
Ja. Naturligvis.
- Er der problemer? Abdul sagde... - Nej, nej.
Nej, men der er en afgift.
- Den betaler jeg gerne. - Naturligvis.
Vi skal se noget legitimation.
Gerne. Jeg...
Undskyld. Vil De give det til mr. Hamit, når De ser ham?
Selvfølgelig.
- Skal vi ordne papirerne. - Gerne.
Jeg har dine penge. Lad os lave en handel.
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
14 millioner for mit liv.
Hun er i telefonen.
- Ingen spørgsmål. - Jeg ved ikke, hvad du mener.
Hvad vil hun?
Ellers får våbenhandlerne at vide, hvem der tog pengene.
- Våbenhandlere? - Slemme fyre.
Især når man stjæler deres penge.
- Det mener du ikke. - Jo.
Spørg, hvor hun fik dem.
- Men jeg har ikke... - Du stjal mit liv.
Hun vil have sit liv tilbage.
- Jeg troede, at jeg hjalp dem. - Hvem?
Jeg ved det ikke. De sagde, at det var ufarligt.
Hvem? Hvem står bag det?
Jeg sad i fængsel. Der kom en fyr fra ambassaden.
Han sagde: "Jeg gør dit mareridt til en drøm."
- Det sagde han. - De har udnyttet dig.
Sig ja.
De har udnyttet mig.
Fortæl mig, hvem der står bag det?
Kom herhen på kontoret.
Nej, mine betingelser. Súleymaniye-moskeen kl. 18.
Z.Z., du kan få det hele. Jeg vil bare have mit liv...
Åh Gud!
Nej, nej!
Det var ikke mig!
Og nu sidder jeg så her.
Var det alle dem, du traf?
Ja.
Er der ikke andre, som kan bekræfte din historie?
Nej.
Så...?
Ja.
Du tror mig altså. Du tror, at jeg er Hope Cassidy.
Jeg tror, at du tror, at du er Hope Cassidy.
Du gør grin med mig. Det var dog utroligt!
Hvorfor gør du det her? Jeg har siddet fængslet i dagevis.
Du har slet ikke hørt på mig.
- Slip mig! Jeg hader dig! - Intet tyder på, at du er Hope.
- Jeg har jo forklaret alt! - Du stod med Hopes mordvåben.
Det var ikke mig, det var Z. Z!
Jeg ville redde hende. Jeg er Hope Cassidy!
Hør dog på mig. Nogen må da kende mig.
Nej, lad være...
- Du har ingen beviser. - Jo, jeg har.
- Jeg ved, hvor pengene er. - Er der andre, som ved det?
- Nej. - Det kan redde dig fra dødsstraffen.
Det er dit sidste håb.
Hope.
Hope?
Vågn op, skat.
Hope.
Har du det bedre?
Åh, James. Kom her.
Det er utroligt.
- Du er her! - Ja, jeg er her, Hope.
Hvor er det dejligt at høre nogen sige mit navn.
- Hvordan har du fundet mig? - Jeg har været her i flere dage.
Jeg har været på hotellet og sågar på lighuset.
- Du skulle bare vide... - Politiet har fortalt det hele.
- Jeg sad i... - Fængsel.
Da jeg bekræftede din identitet, blev de flove.
Jeg ringede til ambassaden og fik dig ud. Husker du det ikke?
Noget af det. Brudstykker.
- Hvor er mit tøj? - Det er smidt ud.
Jeg har bestilt noget nyt. Alt andet...
...har vi lagt i den her.
- Hvad er det? - Mit armbånd mod onde øjne.
- Det afværger uheld. - Du må hellere tjekke batteriet.
Jeg længes efter at komme hjem.
- Vi flyver i morgen tidlig. - Så er det hele snart overstået.
Jeg skal hen på ambassaden og ordne nogle papirer.
- Du må ikke gå. - Det tager bare en time.
Der sker intet. Politiet holder vagt udenfor.
I morgen tidlig flyver vi til Los Angeles.
Jeg gør dit mareridt til en drøm.
Jeg sad i fængsel, og så k om der en fyr fra ambassaden.
Han sagde: "Jeg gør dit mareridt til en drøm."
Rolig. Rolig.
Hvem er du? Fortæl mig, hvem du er.
Hvem arbejder du for?
Davs, Hope.
Slip ham. Slip ham så!
Af sted.
- Har du stået bag det hele? - Jeg anbefalede dig til Suzer.
- Du er god, men de skulle vækkes. - Du narrede mig!
- Det kunne være gået så let. - Let?
- For hvem? - Du skulle have blæst på pengene.
Folk ville slå mig ihjel.
Vi har alle måttet yde ofre. Jeg måtte spille forelsket i dig.
Noget af det, vil jeg da savne.
Dit problem er, at du ikke værdsætter, hvad du har.
- Hvorfor lige mig? - Fordi ingen ville savne dig.
- Du ville jo ud på eventyr! - Du kunne selv have stjålet dem.
Fra russiske våbenhandlere? Niks. Vi skulle bruge en syndebuk.
Hope!
Fandens.
Hvad...?
Luk op!
Hvem er du?
Jeg arbejder for Interpol. Afdelingen for IT-kriminalitet.
Vi har skygget din ven, James, alias David Thompson, og dr. Kavak i årevis.
Hun er en korrupt strømer.
Pengene.
- Jeg ved, hvor de er. - Er der andre, der ved, hvor de er?
Nej.
Hvad vil I mig?
Vi lod dig i stikken for længe. Det er blevet for farligt.
- Det er blevet for farligt? - Du må gå i skjul.
- Skal jeg så flygte resten af livet? - Du har intet andet valg.
Jo, jeg har.
Så de vil hente pengene?
Lad dem få dem.
Hun skubbede med ned ad trappen.
Nej... vent.
Tag det nu roligt.
Gør nu ikke noget dumt. Du ved, hvor vi skal hen.
- Slår du mig ihjel bagefter? - Så enkelt er det ikke.
Når jeg har pengene, kan du gøre, som du vil. Men så længe du lever, -
- vil russerne lede efter dig.
- Kavak? Tager du på hjemmebesøg? - Banken åbner kl. 17. Af sted.
Og jeg troede, at du var chefen.
- Må jeg gå på toilettet? - Nej. Du bliver her.
- Jeg kan lave en frygtelig scene. - Jeg går med hende.
Vent, vent.
Lad døren stå åben.
I har taget alt fra mig. Lad mig beholde min værdighed.
- Vi har ikke hele dagen for os. - Jeg kommer. Øjeblik.
- Færdig? - Jeg skal lige vaske hænder.
Nu henter vi pengene.
- Jeg vil gerne ned til min bankboks. - Så gerne. Følg med.
- Kun boks-ejere har adgang. - Naturligvis.
Tag det roligt. Jeg vil bare have det overstået.
- Der er hun. - Jeg smider tasken i bilen og går.
Du gør, som vi siger. Vi skal tælle pengene.
Slip mig!
Slip!
Slip mig!
Hvem fanden er du?
Du har stjålet vores penge.
Lad mig være!
Hvem har pengene?
- Og du er...? - Hope Cassidy.
- Og du er? - Kelly Roos.
Kelly Roos.
- Du har taget mine penge. - Du får dem jo tilbage.
- Og så skal jeg lade dig slippe. - Noget i den stil.
- Behold bare lægen og knægten. - Sådan leger vi ikke.
Hvem ville så respektere mig? Man når ikke langt med gavmildhed.
Du vælger, hvem der skal dø først.
- Vent nu lidt. Lad os tale om det. - Vælg!
- Det behøver ikke at ende sådan. - Vælg!
- Hvordan fandt I os? - Af og til må man stole på håbet.
Det hjalp da ikke hende.
Hr. Kommissær.
Mange tak for hjælpen.
Selv tak. Kør med i ambulancen.
Ja, det burde jeg nok.
- Kan jeg rejse mig nu? - Ja, du er i sikkerhed.
- Det er hårdt at være død. - Men ellers ville de lede efter dig.
Jeg var bange for, at det ikke virkede.
Vi har ikke hele dagen for os.
Tag den her på.
Der er noget, som undrer mig.
- Hvordan fandt du mig på hotellet? - Vi vidste, hvor du var.
Hvorfor tror du, at du fik det her?
- Så det hele var planlagt. - Jeg sagde det jo i flyet.
Intet er, hvad det ser ud til i Istanbul.
- Du kunne godt have sagt noget. - Det gjorde jeg. I rette tid.
Værsgo. Nyt pas og nyt navn.
Nå, du huskede det.
Penge og tøj, så du kan komme videre.
Bliver jeg nogensinde mig selv igen?
Ikke før vi ved, hvor stor organisationen er. Og selv ikke da.
Det gør ikke noget. Jeg var lidt træt af mig selv.
For resten, alle de penge, som brændte op i bilen...
- Det var vel alle pengene? - Jeg troede, vi stolede på hinanden.
Jeg var nødt til at spørge.
Kan vi stole på hende?
Det bliver vi nødt til.
Vi får måske brug for hende igen.